Po resnični zgodbi
Nebo nad Belgijo med 2. svetovno vojno
Letalsko poveljstvo, kliče F-U-C-K.
Priletel sem v peklensko pizdarijo.
Tu zgoraj je ognjemet. Flaki z vseh strani.
Hudiča!
SOS, zadeli so me! Letalo gori, vse je zakajeno!
Dim vdira v kabino. Izgubil sem nadzor!
Spodaj sta reka in močvirje. Tam bom pristal.
Tako, srček.
Pristajam!
Mater...
Bedni goreči vojaški čevlji.
Čičkasto perilo.
Ni slabo.
Sploh ni slabo.
Tako je, fric. Američan, ki ne okleva.
-Brez zamere, nacistiščine ne razumem. -Roke kvišku.
Kaj?
Kar smejte se, švabi.
Te petke niso naprodaj.
Ker bi očitno raje bil frau,
bi bilo mogoče prav, da ti odrežemo schwanz.
A tako? Ti bom že pokazal schwanz.
-Kdo ste? -Jaz sem Wendy.
Rešen si.
Ni slabo.
O, ne. Ne, ne, ne. Kristus.
Hudiča.
Niste resni.
Drek. Očitno je v redu.
Ja. Mislim, da je končno prav.
Po vseh teh letih...
Kako dolgo je že?
Tri? Tri leta. Ljubi bog.
Tri leta.
Ko se imaš lepo, čas kar beži. Ni res, Hogie?
Petke bom spravil v bar.
Žal mi je, Wendy. Nazaj moraš.
Takrat je bilo tako. Zdaj je drugače.
Kako se imaš, Deja?
Zdravo. Hitro ste prišli. Samo hipec, da odklenem.
Ne kaži se, Deja.
Rekel bi, da je tole nova soseda. Rdečelaska.
Ljubosumna si. Od nekdaj.
Nehaj, no. Že stoletja počneš isto.
-Sitnosti na prvem tiru. -Nicol?
-Kaj je zdaj to? -Nehaj in odidi, takoj.
-Grem naj? -Pojdi.
-Zakaj? -Ne nadleguj me več.
-Nicol je. Lepo ime. -Prijazno te prosim.
-Nadlegujem te? Resno? -Ja.
Prišel sem domov, pa te ni bilo.
Kaj praviš, Deja?
-Prav. Če hočeš, bom šel. -Ja.
Hočem, da greš, Kurt.
-Prav, grem. -Ime mu je Kurt.
Drekač je.
Živjo, Anna.
Dober dan, Mark. Prinesla sem živež in pošto.
In kuhinjsko uro. Z njo si pomagaj dihati.
Ko te bo zgrabila panika, 30 sekund, največ minuto. Prav?
-Kako se počutiš? Dobro? -V redu. Kar dobro.
In kako se ima stotnik Hogie?
-Esesovci so ga pretepli. -Spet?
-Wendy in druge ženske so ga rešile. -A, Wendy.
-Se je vrnila v Marwen? -Ne. Nikoli se ne bo.
Oživil sem jo za staro sliko, ki sem jo hotel popraviti.
Za razstavo?
-Dobra razstava je. Boš šel? -Kje pa.
Zakuhala sta jo Roberta in njen bratranec. Nisem hotel razstave.
FOTOGRAFIJE MARKA HOGANCAMPA
Neumno bi bilo, če ne bi šel. Slaba odločitev.
Prinesla ti bom nova zdravila.
-Zakaj jih tako kmalu spet potrebuješ? -Padla so mi v lijak.
Spet? Vzemi samo eno tableto na dan, jasno?
Preveč zdravil je nevarno.
Ne vem, zakaj ti jih zdravnik še daje. Ni dobro.
Lahko bi se zasvojil. Si delal vaje z rokami?
Sem.
Pa hrana? Ješ? Ne!
Preveč koščen si. Moraš imeti meso na kosteh.
Vstani.
Dobro.
Prav, odšla bom.
Skoraj bi pozabila. Julie sem srečala.
Pozdravlja te. Sodelovala je na rochestrskem maratonu.
Julie. Kako se ima? Še živi v Ithaci?
Ja. Otroka sta že velika, 6 in 8.
-Hudo. -Zdaj pa res grem.
Prosim, ne izgubi tablet. In ne bodi neumen.
Umetnik si. Pojdi na razstavo in bodi ponosen nase.
Dobro, dovolj zafrkavanja. Veš, kaj moraš.
Tako je. Saj bo šlo, Mark. Eno nogo pred drugo. Daj, mišek.
Zmogel boš. Čez en mesec bova plesala.
Saj... Držim te, mišek. Ne bom dovolila, da se ti kaj zgodi.
Peklensko boli. -Vem. Sprejmi bolečino. Vzljubi jo.
Bolečino moraš vzljubiti.
Brezupno!
Ločitev
Spet! Spet! Spet!
Zlomljen
Končajmo!
Ničvreden
Moj si.
Mislim, da sem bil poročen.
Surov napad. Žrtev so pustili, da bi umrla.
Žrtev v kritičnem stanju.
Hogie, to je Elsa.
Kravja dekla je.
Našel si jo 2 km vzhodno od reke
Četa esesovcev se je hotela zvrstiti na njej,
ampak si jih postrelil.
Gospod...
-Kako vam je ime? -Hogencamp.
Stotnik Mark Hogencamp. Vojno letalstvo ZDA. Kličejo me Hogie.
Na uslugo, gospodična.
DOBRODOŠLI V MARWEN
Za vami, gospodična.
Pa sva tukaj, v prelepem središču Marwena.
Mesto je vrt Belgije in moj košček raja.
Ima vse potrebno. Vodnjak, pekarno, cerkev, se razume,
tržnico, hotel, kavarno,
tole pa je moj lokal, svetovno znana Strgana nogavica.
Najprijaznejši bar v Evropi. In to je Julie. Kako gre?
Dober dan, Suzette. Kaj bo dobrega?
Kdo so?
Te prelepe lutkice so marwenske ženske.
Kdo je novinka?
Kravja dekla. Našel sem jo 2 km od reke.
Četa švabskih prascev se je hotela zvrstiti na njej, pa sem jih pobil.
Ima kravo?
Podlegla je v navzkrižnem ognju. Hlevska škoda.
-Kaj nam bo? -Ja. Zna držati puško?
Ne, zna pa držati vime.
Kravja dekla je. Samo vimena zna stiskati.
Ve jo boste naučile, kako naj nacistični sodrgi iztisne dušo.
Mehkužna je. Verjetno se vse življenje namaka v mleku.
Preveč je koščena.
-Nobenega mesa na kosteh. -Nehaj že. Vse ste koščene.
Nerad se sklicujem na čin, ampak ostala bo. Jasno?
Pridi, ljubica. Imam bluzo, ki ti bo prav.
Jaz pa hlače, ki ti bodo lepo pristajale.
Poslušaj, imamo nekaj pravil. Prvič, Hogieju se ne približaj preveč.
-To te bo zanesljivo stalo glave. -Trenutek, prosim.
Stotnik? Hvala.
Ne. Nikar. Ne!
Ne!
V cerkvi, na zvoniku!
-Vzdrži, pupa. Takoj bo vse dobro. -Močno krvavi.
Stotnik, hvala.
Ubogi deklič. Krogla je bila namenjena meni.
Tako je, ljubi moj.
-Tebe bi morala zadeti. -Deja, svarim te. Nobenih kolobocij.
Kako to misliš, ljubi moj?
Tvoja odrešitev sem, tvoja zaščitnica. Rešila sem te.
Za ženske si neustavljivo privlačen, ampak jaz jih bom ustavila!
Stran, vešča! Dovolj je bilo tvojega vudujskega sranja za en dan.
Vudu?
Je, kar je. Škoda solza.
-Jules, kaj je narobe? -Kaj pa vem.
Uboga dekla mi ne gre iz glave. Ni vedela, kaj jo je zadelo.
Kot sem rekel, krogla je bila namenjena meni.
Ne.
Govorim o tistem po strelu, ko jo je Deja Thoris odnesla.
Puf, pa je ni bilo več. Kot je odnesla Wendy.
-Ja. Kot Wendy. -Vse poznamo to zgodbo.
Tole med tabo in belgijsko coprnico se vleče že skoraj 3000 let.
Dekla srnjih oči se ti je malo preveč približala.
Ja. Precej preveč.
Kaj pa me? Kdaj bo nas odpufnila kdove kam?
Nikar, nikar. Mogoče nas sliši.
Posluh, lutkice.
Zapomnite si, da smo mi zdaj tukaj.
Še smo živi in samo to je pomembno.
Nazdravimo življenju, ljubezni, Marwenu.
In tukajšnjim lepoticam.
Tukaj si.
Coprnica pretkana.
Punce, čas je, da odidemo v krpe.
Na polico.
Poklicali ste Marka Hogencampa. Trenutno se ne more oglasiti.
Če pustite ime in številko, vas bo poklical nazaj.
Samo eno na dan!
Mark, Demaryius Johnson.
Brez zamere, da tako pozno kličem. Verjetno poslušate, zato bom kratek.
Ne vem, ali se spomnite. Izrek razsodbe bo v petek, 13.
Kot sva se že večkrat pogovarjala, morate nujno priti na sodišče.
Hočemo, da sodnica izreče najvišjo kazen, zato morate priti.
Da boste napadalcem pogledali v oči. Se soočili z njimi.
Storjeno morajo plačati. Hočem, da jim sodnica naprti, kar jim lahko.
Na tla! Švabov kar mrgoli!
Prazna pištola! Potrebujem strelivo. Strelivo!
Strelivo! Strelivo potrebujemo!
-Hudiča, prinesite mi strelivo! -Zdravo.
Je vse v redu?
Slišala sem krike.
Ste v redu?
Ja. Nič ni.
Zdelo se mi je, da vpijete za več maziva.
Ne. Ne maziva.
-Ne maziva. -Prav. Oprostite, da sem vas zmotila.
Ljubim te. Odidi z mano.
Na veke vekov te bom ljubila.
Samo jaz ti lahko pomagam.
Samo jaz ti lahko odvzamem bolečino.
Pokonci! Ven iz gajbice, zgrabite nogavice.
Četrtek je, delo nas čaka.
Dvignite se iz ležečega položaja.
-Me slišite? -Ja, gospod!
Oči na peclje. Prasci so lahko povsod. Carlala, glej cesto.
Jules, streljaj na vse, kar se premika.
Razumem.
-Živjo, Larry. -Živjo, Mark. Carlala te išče.
-Povej ji, da potrebujem limete. -Razumem.
Ne pozabi, v četrtek bodo mesne kroglice.
Razumem.
-To je torej ta. -Ja. Zgodilo se je tamle, sredi ceste.
Pet tipov ga je napadlo. Po čudežu je preživel.
Našla ga je Wendy, nekdanja točajka tukaj.
Dokler se ni premaknil, je mislila, da je vreča smeti.
Povem ti, Carlala, Deja jo je razblinila.
-Z eno potezo? -Ja, kar tako. Kot Wendy.
Deja Thoris je res pasja, ne?
-Ne razumem, zakaj se tako čudno vede. -Hogieja ljubi in ga hoče zase.
Te lahko nekaj vprašam? Zakaj sem v Marwenu samska?
-Ne bom nikoli dobila ljubimca? -Kaj veš.
Mogoče bo kmalu prišla Pattonova 3. armada.
Takrat belgijski coprnici ne dovoli blizu mojemu moškemu.
Ne, Dejo zanima samo Hogie. Obsedena je z njim.
Se ti Wendy kdaj oglasi?
Wendy, ali vzameš Hogieja za zakonskega moža
-dokler vaju smrt ne loči? -Da.
Potem vaju s pooblastilom Kraljevine Belgije
in vrhovnega poveljnika zavezniške ekspedicijske enote
razglašam za moža in ženo. Lahko poljubiš nevesto.
-Odšla je. -Kaj?
-Kaj si rekla? -Da je odšla. Menda v Kalifornijo.
Saj res, ja. V Kalifornijo.
-Mark, zdravo. -Živjo, Roberta.
-Kavo kuham. Jo hočeš? -Ne, hvala.
Džip je super. Blato na njem je res kul.
Terjalo bo veliko kilometrov in časa, da se bodo gume prav obrabile.
-Kava je dobra, kolumbijska. -Ne, danes sem je že dovolj spil.
-Ves dan piješ samo kavo. -Mislim, da moram omejiti kofein.
-Ta je brez. -Mudi se mi...
Instantna je.
-Prav. Instantna brez kofeina. -Super. Takoj bo.
Mark, moja mama bo v nedeljo pekla šunko.
-Bi prišel na večerjo? -Šunka? Pri tebi doma?
Hiša je mamina, ampak ja. Pri meni.
Kaj pa vem. Šunke ne maram preveč.
Nič hudega, tudi piščanca lahko speče.
-Tudi piščanca ne maram. -Kaj pa pečenko?
-Vetrove dobim. -Rebrca?
-Packasta so. -Suši?
-Tvoja mama zna pripraviti suši? -Ne. Lahko pa ga nabavimo.
Če sem iskrena, ga še nisem pokusila.
Ampak z veseljem bi šla s tabo.
Tudi jaz ga še nisem jedel.
Glej, glej. Še nekaj skupnega. Nobeden od naju še ni jedel sušija.
-Iščem elegantno rdečelaso lutko. -Rdečelasko.
-Ti niso všeč blondinke? -So, ampak potrebujem rdečelasko.
O, ja.
-Kaj praviš na to? -Ja.
Lepe oči. Dobro je pobarvana.
-Kako jo boš poimenoval? Scarlet? -Ne. Nicol.
Nicol?
Pridi, Nicol, da te zaračunam. Jo pripišem na tvoj račun?
Ja.
Se veseliš razstave?
Moj bratranec je navdušen. Tako kot vsi v galeriji.
Poglej tole.
Ravno sem dobila tega esesovskega generala.
Te vrhunske lutke so prima. Prekrasno dodelane.
Zavijem tudi to?
Ne.
Ne morem... Ne morem si je privoščiti.
Piše, da je generalmajor v SS.
L. 1944 se je boril v Belgiji. Kakšno naključje, ne?
Ime mu je Kurt. Kurt Meyer.
...umetnik in fotograf Mark Hogencamp.
Jennifer Cook se v živo javlja z najnovejšimi podrobnostmi.
Sodnica Harterjeva je zavrnila zahtevo
za dodatno psihiatrično oceno enega od obtoženih.
Razsodba o petih odgovornih za surov napad
na umetnika Marka Hogencampa ne bo prestavljena.
Za božjo voljo, Carlala. Misliš, da si na dirki?
Samo 130 km/h vozim.
Žal mi je, Mark.
Samo eno na dan.
Zjutraj vzemi.
Vzemi zdravilo, ljubi moj. Bolje se boš počutil.
Vem, kako trpiš. Kako boli.
Koliko muk si prestal.
Vedno ti bom stala ob strani.
Sem edina, ki ji lahko zaupaš.
Edina, ki te razume.
Edina, ki čuti tvojo bolečino.
Edina, ki te ljubi.
Vzemi zdravilo, ljubi moj. Vzemi ga.
Vzemi zdravilo.
Izpustite me! Takoj!
Povej, kje lahko najdemo stotnika Hogieja, pa bomo odšli.
-Obljubim. -Tace stran, gnide umazana.
Slišali ste jo, gnide. Tace stran, hitro!
Dajmo, roke gor. Proti oblakom.
Naj vidim dvoročni sieg heil, bebci švabski.
To velja tudi zate, špeglar.
Kje imam bluzo?
-Kaj se je zgodilo z njo? -Nacisti so ti jo strgali.
-Spet? -Vem. Nikoli ne odnehajo.
Prinesla sem ti lutko. Včeraj si v naglici odšel.
-Kako ji je že ime? -Nicol. Hvala.
In v trgovini iz druge roke sem našla tole.
Polne pete.
Zagotovo so stare, iz 60. let. Številka 44.
-Prodajalka je rekla, da so espadrile. -Prima.
-Espadrile s polno peto, hvala. -Malenkost. Slabo vest imam za včeraj.
Precej te je prestrašilo.
Jemlješ zdravila? Dobro.
-Boš šel na izrek razsodbe? -Dvomim.
Če hočeš, bom šla s tabo.
Pomembno je, moraš iti.
Da bodo svinje dobile, kar jim gre.
Ne dovoli, da se izvlečejo z lahko kaznijo. Uničili so ti življenje.
Ne morem.
Ne morem biti v istem prostoru.
Razumem. Ampak bežanje ti ne pomaga.
Res nočeš lutke esesovca?
Narejena je bolje od akcijskih figuric in celo ženskih lutk.
Je nekdo omenil lutke? Vrata so bila odprta. Smem naprej?
Lutke obožujem.
Upam, da ne motim. Nedavno sem se priselila.
Hotela sem vas pozdraviti. Nicol sem.
Zdravo. Jaz sem Roberta, to pa je Mark.
Zdravo, Mark. Me veseli.
-Ime Nicol mi je od nekdaj všeč. -Res? Hvala.
Moje je čudno napisano, brez E na koncu.
-Coleenino hišo ste kupili? -Ja. Zelo mi je všeč.
Mar nista Coleen in njen mož srčkan par?
Ja. Zdita se zelo zaljubljena.
Do mene sta bila vedno prijazna. Žal mi je, da sta odšla.
Kaj je to? Maketa vlaka?
Svetovno znana vas Marwen.
-Markova umetniška instalacija. -Marwen.
-Mar ne leži blizu Poughkeepsieja? -Tole je Belgija med 2. sv. vojno.
Česa takega še nisem videla.
-Ste umetnik? -Samo fotografiram.
Skromen je. Odličen fotograf je. Od 27. bo v mestu njegova razstava.
-Enkratno. -Prinesla vam bom letak.
Delam v Alovi hobi trgovini.
-Lahko priskrbim kakršnokoli lutko. -Krasno.
Brez zamere, da sem vaju zmotila. Lepo vaju je bilo spoznati.
Zdaj vemo, kdo je Nicol.
Tako je že bolje.
S čevlji bo treba nekaj narediti.
Povem ti, Nicol... Čeprav so salonarji v prodaji šele od l. 1954,
so kot ustvarjeni zate.
So to espadrile? Žal mi je.
Čevlji s polno peto so.
Slišala sem, kaj se vam je zgodilo. Rada bi rekla le, da mi je zelo žal.
Tega si res niste zaslužili. Zares mi je žal.
-So iz Zapposa? -Ne, stare so. Iz 60. let.
Pa res. Mislim, da je mama imela točno take.
Se v cerkvi nekaj dogaja?
-O, ja. -Lahko pogledam?
Všeč mi je, kako srčkano je. Rožice, majhen nabiralnik,
in prikupne zavesice. Vse je zelo podrobno.
Ljubi bog! Kaj delajo? Kdo so?
Nacisti so. Hogieja mučijo.
-Zakaj? -Sovražijo ga.
Ker je Američan?
-Ker je drugačen. -Kaj se bo zgodilo z njim?
-Zapleteno je. -Povejte.
Zelo me zanima.
-Bi res radi vedeli? -Ja.
Prav.
Marwenske ženske branijo vas.
Zbrale so se v lokalu. Hogieja že nekaj časa niso videle.
-Je katera videla Hogieja? -Že od zajtrka ne.
Rekel je, da bo šel preverit cerkev.
Oprostite.
Živjo.
Nova sem. Ravno sem se vselila v hišo čez cesto.
-Iščem vašega poveljnika. -To je stotnik Hogie.
Nobena ne ve, kje je. Kdo pa si?
Ujeli so Hogieja! Pet esesovcev ga v cerkvi biča in muči.
-Gremo. -Počakajte!
Ne smemo. Cerkev so obkolili kot bajs, ki sede na kroglico.
Ne moremo noter. Ko nas opazijo, ga bodo ubili.
Kaj pa naj naredimo? Ne moremo dovoliti, da ga mučijo.
Imam idejo.
Poglejte.
Tovariši, privoščimo si zabavo.
-Prinesle smo žganje. -Ja, pijmo.
-Lahko imamo oktoberfest. -Ja, oktober-fiesto.
Do dna, punce. Nažgimo jih.
Rešen sem.
Rešen si.
Rešen sem.
Rešen si.
Prečudovite oči imaš.
In najbolj enkratne petke, kar sem jih kdaj videl.
Salonarji so. Naredili jih bodo šele l. 1954.
Čudno, ne?
V Marwenu se dogaja marsikaj čudnega.
Veliko nelogičnega. Na primer to, kako si prišla sem.
Nedavno sem se priselila na drugo stran ulice.
Kako ti je ime?
Nicol, brez E na koncu...
Odgovori.
-Se nadaljuje. -Lepo.
Zgodba od sile.
Precej nasilna.
-Ampak vsaj nacisti so mrtvi. -Za nekaj časa.
Zdi se, da imajo več življenj.
Ta Nicol mi je všeč. Precej je bistra.
Tudi meni je všeč.
Občasno rad nosim petke. Ne vem, zakaj,
ampak nekako me povezujejo z žensko naravo.
-Te moti? -Niti malo.
Dobro. Ker imam ženske zelo rad.
Ženske imam res rad.
Sladko sanjaj, Nicol. Dobrodošla.
Lahko noč, punce.
-Mislim, da sta zaljubljena. -Kaj pa na to pravi Deja?
Ni zadovoljna. Sinoči sem jo zalotil, ko je poskušala...
-Kaj? -Nič.
Rekel si, da sem nora, ampak belgijski coprnici ne zaupam.
-Pozorno jo opazuj. -Vem, ja. Naciste vedno znova oživi.
-Zmeden sem. -Kako je že ime rdečelaski?
-Nicol brez E. -Saj res. Po kom je dobila ime?
Po nikomer.
-Mi ne boš povedal? -Ej, Mark.
Telefon zate. Tvoj odvetnik Johnson kliče.
Žal mu je, da te moti v službi, ampak mora govoriti s tabo.
Povej mu... Povej mu, da je dan mesnih kroglic.
Ve, da je.
Povej mu, da ga bom pozneje poklical nazaj.
Razumem.
Živjo, Mark.
Živjo.
-Si ravno iz službe? -Ja.
Te lahko zaprosim za uslugo? Ne morem prestaviti omare.
-Bi mi pomagal? -Veš, da.
Hvala. Precej težka je.
-Je za tabo dober dan? -Ja.
-Tvoja kapa mi je všeč. -Hvala.
Kaj, hudiča?
Moj brat rad nosi petke. Vsaj 15-centimetrske.
Z družino živi v New Havnu.
Zbira tudi žensko perilo.
Jaz zbiram samo čevlje.
-Imaš zbirko? -287 parov.
Torej imaš samo fetiš na čevlje.
Ne bi rekel, da je fetiš, ampak narava.
Ženska narava. Zbiram žensko naravo.
Ko jih nosim... Ne vem, zakaj,
ampak nekako me povežejo z naravo žensk.
Razumem.
Te moti?
Ne, niti malo.
So te zato pretepli?
Tisti večer sem nosil superge, ampak sem verjetno omenil to naravo.
Grozno. Zelo mi je žal.
Pil sem. Takrat sem precej popival.
Če ne bi bil pijan, bi mogoče držal jezik za zobmi.
Ne govori tako. Za to, kar so ti naredili, ni opravičila.
Bil je zločin iz sovraštva. Ni važno, kaj si rekel. Jasno?
Mislim, da sem bil dokaj dober ilustrator.
Zdaj se sicer komaj podpišem,
imam pa vojaške stripe, na katerih sem naveden kot ilustrator.
-Dobri so. -Se ne spomniš, kaj si delal?
Ne. Vse spomine so mi izbrcali iz glave.
Vse spomine so ti izbrcali?
Spomnim se dejstev in podobnega, na primer, kako množiti,
zasebnega življenja pa čisto nič. Vse pred napadom je izbrisano.
Iz napada se spomnim samo,
da so me klicali "buzi".
In da je v džuboksu pela Tammy Wynette.
Stand By Your Man.
-To je vse, česar se spomnim. -Grozno.
Srečo imaš, da te niso ubili.
Pa že. Več kot uro sem ležal na ulici,
preden me je Wendy našla. Tisti večer je delala v lokalu.
-Samo trenutek. -Ja.
Prosim?
Ja, Nicol pri telefonu.
Ja, lahko pridem. Kdaj?
So odklopili ventilator? Koliko kubikov?
Dobro. Je kdo poklical družino?
V redu. Prav, pridem.
V ljubeč spomin na sina.
Odlično, hvala.
Služba. Kaj naj?
So ti všeč čajniki?
Ja. Obožujem čaj in vse, kar je povezano z njim.
Rada ga kuham, všeč mi je obred točenja.
Ker imam dvorišče, razmišljam celo, da bi zgradila čajnico.
Majhno, za hišo.
-Zadnjič sem pil čaj v bolnišnici. -Verjamem. Izredno zdravilen je.
-Si medicinska sestra? -Veterinarska tehnica.
In prostovoljno pomagam v "Pod eno strehov".
Pod eno strehov. Razumeš? Hov.
Živalsko zavetišče je.
-Ja. No, hvala. Res sem ti hvaležna. -Hvala tebi.
-Vzemi, selivci so pustili. -Hvala, ne pijem več.
Nisem naredil požirka od... To so izbili iz mene.
Prav! Kaj pa tole?
-Mafini iz nepremičninske agencije. -Hvala.
V redu. Bova kdaj spila čaj?
-Hvala. -Ja, dajmo.
Dobimo se kdaj na čaju in mafinih. Prijeten predlog.
-Kurt, zakaj si prišel? -Kdo je to?
Mark z druge strani ulice.
Za božjo voljo, Kurt. Nehaj.
-Zakaj imaš nacistične igračke? -Prosim, nikar. Nehaj!
-Si pedofilski beli supremacist? -Navaden kreten si!
Jaz sem kreten?
-Pozdravljeni, g. Johnson. -Dober dan, Mark.
Po telefonu vas je težko dobiti.
-Ja, no... Veliko dela sem imel. -Si predstavljam.
Zelo sem vesel, da sem vas končno ujel.
Tvegal sem in se pripeljal, da bi vas še enkrat prosil,
da pridite jutri na sodišče.
Pomembno je, da ste na izreku sodbe.
Nočem, da jih samo krcnejo po prstih.
V službo moram. Jutri bodo mesne kroglice.
Ne.
Ne, ne. Danes so bile.
Srajca in obleka sta očiščeni in zlikani.
Govoril sem z vašo prijateljico Roberto iz hobi trgovine.
Zjutraj bo prišla po vas in ves čas ostala z vami.
Kaj pa vem, g. Johnson.
Mark, pripravil sem izjavo, da jo boste jutri prebrali.
Samo prebrati jo morate, da jo bodo uradno vnesli v zapisnik.
Potem bom opisal vaše poškodbe. Kako surovo so vas pretepli.
Da so vas potolkli skoraj do smrti.
Saj se spomnite, kako so vas pretepli, ne?
Sodišču bom pokazal vaše mape, vaše dodelane ilustracije.
Ne, tu so omenjene petke. O tem nočem govoriti.
Omenil sem jih, ker hočem poudariti, da je bil to zločin iz sovraštva,
ne navaden ulični pretep.
Hočem, da bodo napadalci dolgo za zapahi.
Hočem, da sodnica vidi vaš obraz.
In bo razumela, da trpite.
Taki primeri se lahko razpletejo tako ali drugače.
Prav, šel bom.
-Dobro jutro, Mark. -Jutro.
Dobro jutro, Roberta.
-Lutke naj raje ostanejo v avtu. -Brez okrepitev ne grem nikamor.
-Jih ne more vzeti za tolažbo? -Potem pa samo eno.
Vstanite.
Višje sodišče države New York, okrožja Ulster zdaj zaseda.
Predseduje mu sodnica Martha J. Harter.
Dobro jutro. Sedite, prosim. Hvala.
Potem ko jih je porota spoznala za krive skupinskega napada
in brezobzirnega ogrožanja žrtve Marka Hogencampa,
bo sodišče okrožja Ulster obtožencem zdaj izreklo kazen.
Ima kdo zakonske razloge, ki bi preprečili izrek?
-Ne, ga. sodnica. -Ne.
Bi tožilstvo pred izrekom podalo izjavo?
Bi, ga. sodnica.
Je žrtev tukaj? Bi nagovorili sodišče?
Da, ga. sodnica.
G. Hogencamp, ko boste pripravljeni, izvolite.
Red! Red!
Na tla!
Na noge, Hogencamp. Beži!
Odvetnik, je z g. Hogencampom vse v redu?
Če dovolite, bi prosil za 20 minut odmora.
Nekaj boljšega bom naredila. Ker je g. Hogencamp danes razburjen,
prestavljam izrek sodbe. Sodišče bo znova zasedalo 27.
ob 10h v tej dvorani. Za danes smo končali.
Živjo, Mark. Roberta pri telefonu.
Kakšen dan, kaj?
Bili smo pri poročilih. Verjetno nisi gledal.
Ne morem verjeti, da bo izrek sodbe
na isti dan kot tvoja razstava. Kakšna godlja, kaj?
Če boš kaj potreboval, me pokliči. Se slišiva, adijo.
Oprostite, gospod. Samo loščila sem.
Prinesi svoje francoske zize sem. Nekaj lahko dam mednje.
Meša se mi.
Luna je prelepa.
Res je. Kot ti.
Hogie, še nikoli nisem bila tako srečna.
-Ne. Povedal sem ti, da sem preklet. -Ne.
Kadar se mi ženska, ki jo imam rad, preveč približa...
Nisva več sama.
Mark? Jaz sem, Nicol.
Je bil včeraj težak dan, kaj? Videla sem te na TV.
Upam, da te ne motim.
Hotela sem se opravičiti za Kurtovo vedenje.
Je tvoj mož?
-Ne. -Tvoj fant?
10 sekund je bil.
-Na smrt me je prestrašil. -Vem.
Vsekakor je težaven.
-Policaji so pač taki. -Je policaj?
-Ja. No, bil je. Lahko vstopim? -Ja, kar noter.
Bil je poveljnik protibombne enote na endicottski policiji.
Dokler ga niso drugič ustavili pijanega v avtu.
Mi daš plašč?
Seveda, hvala.
-Pospravljala sem po omari... Hvala. -Hvala.
Pa sem pomislila, da bi mogoče hotel tole.
Nekatere sem precej shodila, druge pa nosila le enkrat.
-To so moje srčkaste petke. -Christian Louboutin?
Ne, kopija. Niso se mi dobro prilegali.
Če jih ne maraš, jih vrzi.
Ne, si resna? Dodal jih bom v zbirko.
Tak je torej pogled na 200 parov čevljev.
287.
Ne vem, od kod jih imam.
Ko sem se vrnil iz bolnišnice in jih zagledal,
sem prijatelja Larryja vprašal, ali imam punco,
-on pa je rekel, da so moji. Oprosti. -Že držim.
Oprosti.
-So te risbe tvoje? -To je moja mapa.
-Te moti, če jo pogledam? -Ne.
Zakaj 2. svetovna vojna?
Ne vem. V tisti vojni smo bili vsaj dobri fantje.
-Prelepe so. -Hvala.
Zdaj pa si presedlal na fotografije?
Moral sem, ne znam več risati. Zgodbo morajo povedati lutke.
Poguglala sem Marwen. V Belgiji ne obstaja.
Izmislil sem si ga. "Mar" pomeni Mark, "wen" pa Wendy.
Tista Wendy, ki te je našla na cesti?
Wendy je rešila Hogieja, ko je strmoglavil.
Bila je njegova največja ljubezen.
So vse lutke v Marwenu ljudje, ki jih poznaš?
Bolj ali manj.
Wendy in Carlalo sem spoznal v Avalanchu. Carlala še dela tam.
Anna je moja negovalka. Vsak mesec pride. Nora Rusinja.
Julie sem spoznal na terapiji. V Iraku ji je odtrgalo nogo.
In Suzette. Suzette Saint Sweet je moja najljubša igralka.
Igra v seriji Bohotne bejbe.
-Nisem je še videla. -Dobra je.
Kaj počneta ta dva?
Se mečkata?
Nicol bi se rada, ampak Hogie ne dovoli.
Nobene ne spusti preblizu.
-Zakaj? -Ker ne bi rad spet ostal sam.
Kdo pa je ona? Kakšna je njena zgodba?
To je Deja Thoris, marwenska coprnica.
Nosi čarobno rokavico in vsakega, ki ji ni všeč,
lahko vrže 15 milijonov svetlobnih let v prihodnost.
Kul. Kdo pa je v resnici?
Nihče.
Ne vem, od kod je prišla.
No, rada bi te povabila na čaj.
-Kot sem obljubila. -Ja, prav.
-Mogoče v četrtek? -Ja, odlično.
-Ob štirih popoldne? -Super.
Ko se uradno pije čaj.
Pripravim hudo mešanico granatnega jabolka in brusnic.
-V redu. -Veš, moram ti povedati...
Ko sem te prvič videl, sem vedel, da nosiš tenke pete.
Zato sem te obul vanje.
Misliš lutko?
Zato si lutko obul vanje.
-Ja, seveda. -Prav. Se vidiva v četrtek.
-Zamiži, presenečenje imam zate. -Veš, da ne morem. Lutka sem.
Tako.
No, prav. Kakšno je to veliko presenečenje?
Kaj počneš? Nikar. Si zmešana?
Vidiš? Nič se ni zgodilo.
Poljubila sem te, pa se ni nič zgodilo.
Naj me koklja.
Ne!
Mislita, kako sta prebrisana. Jima bom že pokazala.
Nihče ne bo kljuboval Deji Thoris.
Marwenska coprnica sem in stotnik Hogie je moj!
Moj! Od nobene druge.
Izdelal mi boš časovni stroj.
Časovni stroj? Kristus.
-Carlala! -Ljubi bog, Mark!
Na smrt si me prestrašil.
-Je Larry tukaj? -Ja, zunaj je.
-Mark, kaj pa ti tukaj? Zapiramo. -Mi prodaš lavno svetilko?
-Lavno svetilko? -Ja, potrebujemo jo.
Če splezaš tja in obrišeš prah, je tvoja.
Hvala.
Madoniš, tale tvoja vas je postala pravi Melrose Place.
Varno se lahko mečkata le med polnočjo in najtemnejšo uro pred zoro.
A tako.
Da se ji nič ne zgodi. Misliš, da ju varuje ura?
Mogoče. Ali pa kaj drugega.
-Kaj? -Prava ljubezen.
Mislim, da je Hogie zaljubljen.
Ta s pokopališča mi je všeč. Prekrasna osvetlitev.
Boš te dal na razstavo?
Imaš miniaturne čajnike, skodelice in podobno?
-Čajnike? -Ja. In skodelice.
Pri hišicah za punčke.
Bratranec mora natisniti program za razstavo,
zato mora zanesljivo vedeti, ali boš prišel.
-Bom. -Kaj?
-Pravim, da bom. -Si prepričan?
Ker bo v program napisal, da boš tam.
Bom.
Boš šel na sodišče? Pojutrišnjem bodo izrekli sodbo.
-Imaš piškote za punčke? -Ne, imam pa sadno solato.
Škrlatno srce! Kako podrobno je izdelano.
-Medalja je kot prava. -Ko sva že pri tem...
-Koliko? -39,95 $.
40 dolarjev za škrlatno srce?
Al pravi, da jo je dobil pravi veteran.
Ne še. Ne glej.
-Zdaj? -Ne glej.
-Še malo naprej. -Prav.
V redu.
-Čajnica. -Samo zate.
Prelepa je. Od nekdaj sem si jo želela. Kako si vedel?
-Ptičica mi je povedala. -Hvala!
Ti lahko natočim čaj iz brusnic in granatnega jabolka?
Prosim.
Še eno presenečenje imam.
Nekaj bi te rad vprašal.
Nisem našel prstana. Ko bo konec vojne, ti bom kupil zares lepega.
Hudo.
Zgradil ji je čajnico in jo v njej zasnubil?
Ja.
-Tako je. -Hudo.
Točno to je rekla tudi Nicol.
-Potem ji je dal medaljo? -Prstana ni našel. Vojna je.
Ja, seveda.
Roberta mi je povedala, da boš šel na razstavo.
-Zdi se mi zelo pametno. -Ja.
Škrlatno srce je Hogiejevo.
Ranjen je bil v Burmi, pod poveljstvom gen. Stilwela.
Tukaj sta se odločila poročiti ponoči, minuto po polnoči.
Da ne bo težav, ko bo čas, da poljubi nevesto.
Celo pokleknil je. Kaj je rekel?
Nisem še srečal lutke s tako dobrim parom torpedov.
-Hogie je res očarljivec. -Ti si najobzirnejša,
najbolj velikodušna, najprijaznejša in najlepša ženska,
kar sem jih imel srečo spoznati.
Bilo bi mi v veliko čast.
Bi bila moja žena?
Mark?
Vstani, prosim.
Takoj vstani.
Oprosti, ampak tole je nesporazum.
Žal mi je, če si me narobe razumel.
Ne... Žal mi je.
Prijatelja sva. Zelo dobra prijatelja.
Ampak ne čutiva enako.
Najino prijateljstvo mi veliko pomeni,
vendar ga ne vidim kot ljubezen.
Zaslužiš si žensko, ki ga bo.
Žal mi je, če...
Če sem te prizadela. Nisem te hotela.
Nekaj imam zate.
Mark, bi me pogledal?
Reci kaj.
Takoj bom nazaj.
Mark, tole je zate.
Nisem točno vedela, kaj potrebuješ, ampak v trgovini so rekli...
Prekleto, Deja!
Res si pasja, ne?
Sem zdaj jaz na vrsti? Zakaj naenkrat zasleduješ mene?
Ja, narejen je.
Točno to si hotela.
Odšteva 55 sekund, potem pa te vrže v prihodnost in ne moreš nazaj.
-Seveda leti. -Mark?
Vem, da me slišiš. Tole je zate.
V spomin na razstavo.
Prav. Upam, da ti bo všeč.
Ne!
Hogie? Kje si?
Kdaj se boš znebil tiste coprnice?
-Kaj počneš tu? Kaj hočeš? -Hočem, da dobiš jajca.
To hočem. Da se nehaš vesti kot cmerav...
Luger!
O, ne.
-Kaj se je zgodilo? -Nacistični prasec jo je ustrelil.
Poglejte. Zaradi medalje je ni zadel v srce.
Ampak močno krvavi. Pohitimo.
Zakaj?
Kaj pa si? Buzi?
Si buzi in gluh?
Nekaj sem te vprašal, kreten.
Nosiš ženska oblačila?
Samo čevlje.
Višja je peta, boljši so.
Buzi pokvarjeni!
Sam si kriv.
Šibak si, ničvreden.
Ohromljen od strahu.
Veš...
Sodišče v petek?
Zate ni pravice.
Nikoli ne boš mogel vstopiti v sodno dvorano,
ker si kriv ti.
Tisto v baru se je zgodilo po tvoji krivdi.
Zato te nihče ne ljubi, dragi moj.
Jaz sem tvoje edino upanje.
Edina, ki lahko izbriše bolečino.
Edina,
ob kateri se ti ni treba sramovati.
Jaz sem kriv.
Sam sem si kriv.
Naveličan sem.
Naveličan sem, da sem sam.
In da me je sram.
Njeni salonarji.
Nosi jih s sabo, Hogie.
Ob tebi smo.
Vedno smo ob tebi. Lahko se zaneseš na nas.
Boli, Jules. Močno.
Vem. Ampak bolečino moraš vzljubiti.
Kot je rekel modrec: "Naša bolečina je naše gorivo."
-Opominja nas, da smo močni. -Srce ji slabotno bije.
Čas bo pokazal, kako bo. Jaz sem naredila, kar sem lahko.
Zdaj lahko samo molimo.
Ne vem, kako naj to izpeljem.
Ampak če si nekje zgoraj in me slišiš...
Me zajebavaš? To je odgovor na mojo molitev?
Končno sva se srečala, herr stotnik.
Vidim, da šprehaš angleško, fric.
Roke gor!
Dobro. Vstani.
-Počasi. -Kako si me našel, fric?
Obrni se.
Odloži orožje.
Stopi v prehod.
Pomilovanja vreden slabič si.
Najprej bom ubil tebe, potem pa vsa izprijena babšeta
-v tvojem trapastem mestecu! -Preprosto ne razumeš, kaj?
Ženske so rešiteljice sveta!
Daj, no!
To pa ni dobro.
Mater!
Kakšna naprava je pa to?
-Časovni stroj. -Časovni stroj?
-Odnesel naju bo v prihodnost. -V prihodnost?
Ja, ljubi moj. 15 milijonov svetlobnih let v prihodnost.
Da bova svobodna. Vidiš?
Vrnili so se. Nikoli ne umrejo.
Stotnik Hogie je v letečem stroju. Ubijte ga!
Nikoli ne umrejo, ljubi moj. Nikoli te ne bodo nehali trpinčiti.
Počakaj! Nicolini salonarji. Oba potrebujem.
Ne, Deja. Nicolinega salonarja ne morem pustiti pri nacistu!
Nažri se svinca!
PRIHODNOST
Daj mi roko.
Vrni mi čevelj.
Ne moreš te kripe malo bolj spustiti?
-Vohunka! -Tako je.
-Zaradi tebe so nacisti še vedno živi. -Ja.
Mark pa bolan!
-Ja! -Ti si težava!
Ti si njegova zasvojenost!
Ne dovolim, da ga ubiješ!
V imenu Marwena... Izgini!
Nicol.
Vse smo pobile.
-In tokrat se prasci ne bodo vrnili. -Ja.
Nicol?
Zbudi se. Zbudi se, ljubica.
Prosim.
Vrnil si se pome.
Seveda. Nikoli te ne bi izpustil iz rok.
Moja prava ljubezen.
Kaj pa Deja Thoris?
Ni je več.
Za vedno.
Dokončno sem se je znebil.
Ne bo se vrnila.
POČIVAJ V MIRU
Niti stavka ne spackam skupaj.
Živjo, Mark. Veselo petkovo jutro.
G. Johnson je prosil, naj te opomnim, da moraš danes na sodišče.
Obleci športni suknjič in srajco z ovratnikom.
G. Hogencamp, ko boste pripravljeni, lahko podate izjavo.
Bil sem hudimano dober umetnik. Ilustrator.
Rad sem risal, zdaj pa se komaj podpišem.
Nekdanje življenje mi je bilo za vedno ukradeno.
Ko so me napadli, nisem nosil visokih petk.
Sem pa omenil, da jih kdaj pa kdaj obujem.
Zaradi te pripombe so me hudo pretepli.
S hrbta so me naskočili
in mi iz glave izbrcali vse spomine.
Priznam, da sem pil. Bil sem pijan.
Nisem jim pametno odgovoril.
Zdaj vem, kaj bi moral narediti.
Moral bi molčati in oditi. Ampak nisem.
Pretepli so me.
Skoraj do smrti.
Brez razloga.
To sem vam hotel povedati, ga. sodnica, ker...
Kakršnokoli kazen boste določili za te...
Domnevnim ljudem...
Hočem, da vedo, da me ne morejo več prizadeti.
Ne morejo me več prizadeti,
ker jih ni več. Za vedno.
Jaz pa sem še tukaj.
Imam prijatelje.
Imam svoje mesto, fotografije.
Ne bo mi hudega.
Marwen Fotografije Marka Hogencampa
-Kakšen je občutek? -Super.
Vem, da se ponavljam. Ampak hudimana, Mark, uspelo ti je.
In še vedno dihaš.
-So med 2. sv. vojno nosili salonarje? -Ne.
V Marwencolu je marsikaj čudnega.
-Prosim? Marwen... Kaj? -Marwencol.
-Gotovo je za tem zgodba. -Bi jo rada slišala?
Naj bo.
Ko se je Deja poslala 15 milijonov svetlobnih let v prihodnost
in so bili nacisti likvidirani,
sta povsod zavladala mir in sreča.
V počastitev tega epskega dogodka
je Hogie preimenoval mesto.
Že razumem. "Col" pride iz Nicol.
Nicol brez E.
DOBRODOŠLI V MARWENCOLU
Hvala
Verjetno nam je v resničnem življenju
nekaterim usojeno, da smo sami.
Da morda nikoli ne bomo našli ljubezni.
Spoznali narave drugega.
Nekateri pa imajo več sreče.
Na primer Hogie in njegova Nicol.
Našla sta pravo ljubezen.
V Marwencolu.
Marwencol.
Dobro zveni.
Roberta?
Bi šla na suši?
Nisva ga še pokusila. Mogoče nama ne bo všeč.
Mogoče pa.
Prav imaš. Pojdiva.
Mark Hogencamp mirno živi in ustvarja v državi New York.
Njegova dela razstavljajo galerije po vseh ZDA.
Od napada se ne pritakne alkohola.
Marwencol ima že več kot 200 prebivalcev.
Prevod in priredba Vesna Žagar